Det ville være bedre, lille Esther, om du aldrig var blevet født.
Underkastelse.
Selvfornægtelse.
Flid.
Det er forberedelserne til et liv begyndt i sådan en skygge.
Du er ikke som andre børn, Esther.
Du er anderledes.
Din mor er din skam.
Og du hendes.
Der kommer en tid, hvor du vil forstå alt dette.
Du vil mærke det, som kun en kvinde kan.
Bed dagligt til, at andres synder ikke lægges dig til last.
Det ville være bedre, lille Esther, om du aldrig var blevet født.
Du får travlt i dag, Jo.
Skal De over, sir?
Har du penge til kost og logi i aften?
Jeg kan købe middagsmad.
Du er rigere end jeg i dag, Jo.
Jeg kan låne Dem en skilling, sir!
Hov! Du der!
Knægt!
Miss?
Er De Esther Summerson, miss?
Ja.
Jeg hedder Guppy. Mr Guppy.
Fra Kenge og Carboys.
Advokater i Lincoln's Inn.
Mr Kenge gav mig en beskrivelse af Dem-
som jeg må kalde nøjagtig i juridisk forstand.
Men ikke i personlig forstand.
Hvis De tillader en kompliment.
Jeg mødte mr Kenge engang.
For nogle år siden.
Jeg er beæret over at hente Dem, miss.
De skal straks møde lordkansleren-
i kanslerrettens lokaler.
Skræmmer det Dem, miss?
Nej.
Skulle det det?
I kanslerretten er ingen højere end lordkansleren.
De har nok ret, mr Guppy.
Vil De udpege deres kasser, miss?
Ja, naturligvis. Øh... den der.
Den der og den der.
Javel.
De er jo ikke involveret i sagen mellem Jarndyce og Jarndyce-
men blot tilknyttet den af nødvendighed.
Derfor har De måske mindre grund til at være ængstelig-
ved at foretræde for kanslerretten.
Det ved jeg intet om, mr Guppy.
De må have hørt om Jarndyce og Jarndyce.
Den mest berømte sag i rettens historie.
Generationer af familien.
Med omkostninger op til 70.000 pund.
Uden at virke familiær, men med mr John Jarndyce som Deres værge-
og De her for at møde de to myndlinge...
To? - Ja, miss.
Vidste De ikke det?
Lad mig forklare det.
Tak, mr Guppy, men det tror jeg, lordkansleren sørger for.
Jeg kan dårligt tage bagagen med.
Jeg afleverer den på Deres logi.
En fornøjelse og ære.
Virkelig, miss.
Miss Ada Clare, endnu ikke myndig.
Forældreløs.
Mr Richard Carstone, heller ikke myndig og ligeledes forældreløs.
Miss Clare og mr Carstone-
er under rettens beskyttelse.
Langt ude i familie med mr John Jarndyce...
...som øjensynligt bebor...
...Bleak House...
...i grevskabet, øh...
Jeg mener, det er Hertfordshire.
Tak, mr Carstone.
Jeg er Dem taknemmelig.
Det lader til...
Ja.
Javel.
Miss Clare...
...og mr Carstone...
De er fjerne slægtninge, som mødes for første gang.
Er det korrekt?
Ja, Lord.
Jeg er blevet bedt om placere jer begge under mr Jarndyces tag.
Mr Jarndyce er ugift-
og foreslår miss Summerson som ledsager til miss Clare.
Miss Summerson er en ung, veluddannet dame-
som har uddannet andre unge damer.
Mr Jarndyce kender I alle som jeres velgører-
men ikke af udseende.
Usædvanligt... Men ikke lovstridigt.
Nå?
Jeg kan ingen indvendinger se, hvis ikke I har nogen.
Ikke at det ville være en forhindring.
Jeg godkender sagen.
Hvorhen, miss Summerson?
Vores logi, ville jeg foreslå.
Jo. Men hvor?
Jeg aner ikke, hvor gaderne er.
Jeg har adressen, men hvordan vi finder det...
Jeg burde have bedt om at blive afhentet.
Huset er i... Thavies Inn, hvor det så end er.
Jeg kender det. Lad mig vise jer derhen.
Jeg hjælper med glæde myndlingene i Jarndyce og Jarndyce.
Hvilken ære at hjælpe Dem.
Det er et godt tegn for ungdom og håb-
og skønhed.
De er pludselig her og ved ikke, hvad der skal ske.
Skør.
Nemlig, unge herre, skør.
Jeg var selv myndling engang. Da var jeg ikke skør.
Jeg have ungdom og håb...
...og skønhed, sagde man.
Det betyder intet nu.
Jeg forventer dom snarest.
Jeg har mine dokumenter.
Lad mig velsigne jer.
I skal alle arve mig.
Jeg ved, hvor det er. Kom med.
Det er venligt af Dem, men vi kan sagtens...
Kæreste, der er ikke langt.
Jeg kan vise jer mit eget logi på vejen.
En ære at udvise myndlingene i Jarndyce og Jarndyce gæstfrihed.
Hvilken sag... Hvilken ære.
Brænder det? - Nej, unge herre.
Ingen brand. Det er et særkende for London, denne tåge.
Så er vi her.
Mit logi.
Vær venlige at komme indenfor.
Hej! - Kom med.
Hej!
Krook, min udlejer.
Noget at sælge?
En meget excentrisk person.
Ja. Tusind tak, fordi De viser os Deres hjem.
Vi må hellere gå videre.
Men De må da gå med op og se mine værelser.
Ha! Miss Flites værelser.
Kom ind, kom ind.
Og se miss Flites værelser.
Velkommen.
Glæd en gammel dame.
Nuvel. For et par minutter.
Sikke et dejligt hår.
Sikke en farve.
Det er rigeligt.
Undskyld, jeg kan ikke tillade... - Mr Carstone-
vær ikke bekymret.
Jeg er smigret af mr Krooks interesse.
Naboerne kalder det her kanslerretten-
og mig lordkansleren.
Og hvorfor?
Fordi jeg har så mange ting af så mange slags-
der bare ligger og rådner op.
Det tror naboerne da.
Men hvad forstand har de?
Pergamenter og papirer.
Dem har jeg mange af.
Jeg kan lide skimmel og skrammel og spindelvæv.
Jeg kan ikke skille mig af med noget som helst igen.
Det tror naboerne da.
Men de ved ingenting.
Jeg kan bruge alt, der kommer min vej forbi.
Derfor fik jeg navnet kanslerretten.
Jeg er nu ligeglad.
Jeg besøger min lærde bror stort set hver dag i retten.
Han ser ikke mig, men jeg ser ham.
Der er nu ikke den store forskel på os.
Vi slæber os begge af sted i en rodebunke.
Krook!
De er velmenende, men trættende.
Mine unge venner har travlt.
De er myndlinge i Jarndyce og...
Jarndyce?
Hej...
Nåda.
Kommer vi ud af kanslerretten?
Hej!
Hvad hedder De? - Richard Carstone.
Carstone? Ja!
Og der var en... Barbary og en ved navn Clare.
Og en Dedlock.
Tror I, lordkansleren ved lige så meget om vores sag?
Tom Jarndyce.
En Tom Jarndyce kom her ofte.
De kendte ham ikke? Nej, nej. For unge.
Han kom her tit, når sagen var for.
Eller skulle for.
Han gik rastløs rundt og talte med butiksejerne.
Bad dem holde sig fra kanslerretten.
Fordi, sagde han...
Kanslerretten bliver slidt til småbidder i denne mølle.
Den ristes over en sagte ild.
Den bliver stukket ihjel af en enkelt bi.
Den druknes af dråber.
Den er ved at miste forstanden.
Den dag, han gjorde det-
kom han ind ad min dør og bad om vin.
Krook, sagde han, jeg er deprimeret.
Jeg ville ikke lade ham være alene.
I hele nabolaget sagde man:
Han må gøre det før eller siden.
Jeg fulgte ham hen til kroen i Chancery Lane.
Jeg så ham sidde rart ved kaminen. Troede jeg da.
Jeg var dårligt nået her tilbage-
da jeg hørte skuddet. Det kunne høres helt ned til kanslerretten.
Tom Jarndyce...
Væk!
Følg med mig. Vil De være så venlige?
Her i kanslerretten kan jeg tilstå-
at jeg finder det svært at opretholde et elegant udseende.
Jeg forventer dom snarest.
Om ganske kort tid.
Jeg tror bestemt, at lordkansleren vil nævne min sag i morgen tidlig.
Krooks anden logerende.
En lovskriver.
Man siger, han har solgt sig selv til djævelen.
Mr Tulkinghorn.
Sir Leicester, lady Dedlock.
Godaften, mr Tulkinghorn.
Har min kones sag været præsenteret for lordkansleren igen?
Ja, den nævntes i dag.
Det er vel overflødigt at spørge, om noget er blevet gjort?
Intet, man kunne kalde noget, er blevet gjort i dag.
Eller bliver gjort.
Min kones interesse i sagen er så ubetydelig-
at jeg tænker på, om det er værd at forfølge den?
En sag i kanslerretten bør altid følges.
Jeg kunne aldrig anbefale ligegyldighed af hensyn til loven.
Naturligvis, men den tid, det tager...
Da det er den eneste juridiske pligt lady Dedlock medbringer-
er jeg næppe overbebyrdet.
Nye vidneudsagn er tilgået sagen.
De er korte.
Lad mig gøre Dem bekendt med de seneste detaljer.
I sagen mellem John Jarndyce og...
Mr Tulkinghorn, alt det kender jeg.
Gå bare videre.
Det er afgivet af Tristram Ward, Mill Street 29 i St. Albans.
Hvem har kopieret det?
Er det, hvad I kalder juridisk skrift?
Ikke helt.
Dets juridiske karakter er en sen erhvervelse.
Ikke øvet.
Hvorfor spørger De?
Alt for at variere denne afskyelige ensformighed.
Fortsæt endelig.
En øvet hånd ville være mindre særegen.
Sir Leicester.
Hvad sagde De?
Jeg er bange for, at lady Dedlock er sløj.
Varmen fra ilden efter at jeg blev så kold.
Ring venligst.
Min kære.
Du besvimer da ellers ikke.
Det er ingenting.
Intet som helst.
Lord, jeg beder om rettens forståelse.
I dag er der nyt bevismateriale, der må overvejes i denne sag.
Det er uacceptabelt. Tilstrækkeligt varsel ikke givet.
Varslet er overholdt.
Varslet er overholdt efter reglerne, og materialet antaget.
Høringen kan fortsætte onsdag fjorten dage.
Alle bedes rejse sig.
Lord! Lord!
Jeg beder Dem...
Hør, hvad jeg ville ønske om denne her retssag.
Jeg ville sælge min del i den.
Jeg ville sælge billigt og rejse ud i verden.
Hvorhen?
Jo, øh...
Ville De tage til Indien?
Hvorfor ikke?
Så langt væk?
Hvad ønsker De, Ada?
Må jeg kalde Dem det?
Naturligvis.
Og Richard... det her er Esther.
Så.
Vi er de bedste venner, og intet kan ændre det.
Det er et ønske.
Jeg har et til.
Jeg ville ønske, at lordkansleren forkastede mig aldeles...
...så jeg ikke havde interesse i sagen.
Slut med at have alle de ukendte slægtninge-
som mine fjender.
For vi er vel fjender-
når vi alle prøver at ødelægge hinanden.
Du kunne aldrig gøre nogen fortræd.
En ting er i hvert fald sikker.
Vi lader ikke en kedelig retssag komme imellem os.
Farvel til London!
Farvel til kanslerretten!
Er herren hjemme?
Jeg passer butikken.
Mr Snagsby?
Du godeste. Mr Tulkinghorn.
Jamen, sir. Hvorfor sendte De ikke bud efter mig?
Kom inden for i det private rum.
Jarndyce og Jarndyce.
De kopierede nogle vidneudsagn for mig for nylig?
Ja, sir.
Det ene havde en helt særegen håndskrift, som jeg holdt af.
Jeg kom lige forbi... Jeg mente, jeg havde den på mig.
Åh, her er den. Godt.
Hvem har kopieret den, Snagsby?
Det kan jeg sige om et øjeblik.
Øh...
Jan...
Jarndyce, ja.
Jarndyce, Jarndyce...
Jarn...
Det burde jeg have husket.
Den blev leveret til en skriver, der bor i nærheden.
I Krooks butik, for at være nøjagtig.
Han kalder sig sådan.
Det er måske ikke hans rigtige navn, men han arbejder under det.
Jeg kalder ham sådan, mr Tulkinghorn.
Det er ikke sjældent for skriverne, der har løst arbejde.
Nemo.
Nemo er latin for ingen.
Miss Ada Clare.
Ja?
Tak.
Miss Esther Summerson. - Ja.
Tak.
Fra hvem er disse beskeder?
Herre, jeg beder Dem.
Mr Richard Carstone.
Ja.
Her.
Farvel.
Kære Esther. Jeg ser frem til at mødes venskabeligt-
og uden reservation.
Jeg foreslår derfor at mødes som gamle venner med fortidens bånd.
Det er muligvis en lettelse for dig, som det er for mig.
Mange kærlige tanker, John Jarndyce.
Min er magen til. - Også min.
Vores værge er en pudsig mand.
Med fortidens bånd?
Hvor ville vi være uden ham?
Men vi må gøre, som han siger.
Esther, kære.
Ada, min ven.
Velkommen.
Rick, jeg er så glad for at se dig.
I er hjemme. Bleak House er jeres hjem.
Kom og få varmen. Her.
Det føles så behageligt.
Endnu mere med sådanne kvikke, unge mennesker.
Jeg må sige, at Bleak House er et sært navn.
Hvordan fik huset det? De kan ikke have valgt det.
Nej. - Her er da ikke trist.
Richard, mr Jarndyce vil måske nødigt...
Jeg har vel ikke stødt Dem?
Øh... Nej da, Rick, nej.
En af jeg ville spørge, naturligvis.
Min grandonkel gav huset sit navn.
Tom Jarndyce.
I ved nok, hvad der skete den stakkels mand.
Jeg arvede ham.
Da jeg ankom, var her sandelig trist.
Han havde efterladt spor af sin elendighed her.
Vinden blæste gennem de revnede vægge.
Regnen kom gennem det utætte tag.
Da jeg bragte resterne af Tom Jarndyce hjem...
...syntes huset at have fået blæst hjernen ud også.
Knust.
Ødelagt.
Jeg har lavet ændringer.
Og nu har jeg lavet endnu flere.
Er det dig, Rick? Er der plads nok?
Et dejligt rum, sir. Alt, en mand behøver.
Vi spiser om en halv time. Råb, hvis du bliver væk.
I to skulle dele denne stue.
Jeres eget lille mødelokale.
Ingen besøgende uden invitation.
I må selvfølgelig lave om, som I vil.
Fætter John, det er et perfekt...
Fætter John er fint, min ven.
Ada, gå du gennem den dør, og Esther gennem denne.
Skynd jer, maden er snart klar.
Esther, du må... - Ada, du skal se mit værelse.
Tak, mr Jarndyce.
Under middagen vil I møde en anden gæst.
Et spændende menneske.
Jeg er medicinsk uddannet.
Men da jeg stadig er et barn, når det gælder vægt og mål-
kunne jeg aldrig udskrive medicin med den fornødne nøjagtighed.
En brist hos en læge, vil I forstå.
Det kan ikke nægtes.
Jeg boede engang i min evne som læge, eller manglende evne-
i huset hos en tysk prins.
Det var en fejl.
Fra prinsens side.
Han var i sin gode ret til at fyre mig.
Og med intet at leve af, bortset fra kærlighed...
Jeg blev...
...forelsket-
gift og var omgivet af røde kinder.
Har De familie, mr Skimpole? - Jeg har tre børn.
Jeg er familiens baby.
Min gode ven, John Jarndyce her, og et par mere-
har prøvet at give mig alskens muligheder.
Men uden held.
Forstår I... Jeg har ikke forstand på tid.
Eller penge.
Jeg kunne aldrig drive en forretning.
Jeg har bare bedt samfundet om retten til at leve.
Mine behov... er begrænsede.
Konversation.
Musik.
Lam. Kaffe.
Landskab at tegne, sæsonens frugt.
En smule... sherry.
Rødvin.
Jeg er et barn.
Men jeg hyler ikke efter månen.
Men, mr Skimpole, hvad lever De af? Hvilken profession?
Jeg har et formål i livet.
Som et barn er jeg afhængig af andres venlighed.
Men føler jeg... Vulgær taknemmelighed?
På ingen måde.
Tag nu min gode ven, John Jarndyce.
Jeg føler nærmest, at han bør takke mig-
for at kunne nyde den luksus, gæstfrihed er.
Han kan lide det.
I kan alle lide det.
Jeg kan være sat i verden af netop den grund.
For at øge jeres lager af lykke.
Ved at lade jer assistere mig i min rådvilde stund.
Skulle jeg forbande mine manglende evner-
for verden, når det har så dejlige konsekvenser?
Godt sagt, Skimpole.
Jeg er et barn.
Leg med mig.
Kom ind.
Til Dem, frøken.
Husholdningsnøglen.
Til mig?
Mr Jarndyce sender den.
Hvis De vil besøge ham i brummeriet inden sengetid?
Det kalder han rummet ved siden af sit værelse.
Tak.
Tak, miss Summerson.
Det er et stort ansvar, Ada.
Det var jeg ikke forberedt på.
Fætter John stoler på dig, og det er det vigtige.
Du er født til det.
Til at passe på os og blive elsket for det.
Er det ikke det dejligste hus?
Jo, Ada.
Jeg har aldrig boet sådan før.
Vi bliver trygge og glade her.
Sir?
Vær nu venlig.
Må vi få en penny til børnene?
Kom nu.
Vi har ikke spist i to dage.
Vær nu venlig.
Sir.
Vær venlig, sir.
Jeg kalder det brummeriet.
Når jeg er i skidt humør, kommer jeg herind og brummer.
Har en af os gjort noget galt, mr Jarndyce?
Nej.
Nej da. Jeg fandt det bedst-
at I vidste, at jeg havde et sådant sted og humør.
Jeg kan ikke tro, De er her ofte.
Du kender mig ikke.
Når jeg føler mig bedraget, vred, skuffet...
Når vinden er i øst-
er brummeriet husets travleste rum.
I får mine sorte stunder at se.
Jeg kunne aldrig have håbet på...
Min Gud, hvorfor dog ikke?
Jeg hører om en lille, forældreløs pige uden en velgører, og jeg...
Jeg beslutter at blive den velgører.
Hun vokser op og gør mig stolt, og jeg forbliver hendes værge...
...og ven.
Er det forkert?
Tak.
Men du forstår naturligvis ikke alt det med retssagen.
Intet.
Jeg tvivler på, at nogen ved, hvad der foregår.
Kanslerretten.
Den har sine forfaldne huse og plagede marker i hvert grevskab.
En sindssyg i hvert eneste galehus.
Sine døde på enhver kirkegård.
Sin ødelagte sagsøger, der låner og tigger.
Kanslerretten.
Jarndyce-sagen, handler den om et testamente?
Det gjorde den, da den handlede om noget som helst.
Advokaterne har vredet den i en djævelsk form-
så den oprindelige mening med sagen er forsvundet.
Vi optræder og forsvinder, edssværger og udspørger-
arkiverer og krydsarkiverer, argumenterer og protesterer-
og forsegler og refererer og drejer os om lordkansleren.
Men der var et testamente, hvori Jarndyce efterlod en formue.
Og spørgsmålet om, hvordan disse midler skal administreres-
formøbler formuer med sin dans af gebyrer og omkostninger-
og vrøvl og korruption-
som selv de ondeste hekse ikke kunne drømme om.
Og vi kan ikke komme ud af sagen, for vi har del i den-
om vi kan lide det eller ej!
Kan Richard og Ada aldrig løses fra deres del?
Nej.
Jeg gav hvad som helst for et anderledes svar.
Ingen af dem synes griske. - Nej.
Vi må beskytte dem, så godt vi kan.
Dette rum kan være brugbart.
Ting kan siges her, som resten af huset skal spares.
Jeg lader det op til dig-
hvor meget af dette du vil fortælle Rick og Ada.
Jeg håber ikke, De forventer for meget af mig.
Jeg er ikke intelligent.
Du er kvik nok til at være den lille kvinde i vores liv her.
Her skal man ikke sige godnat.
Anden sal, hvis han da er der.
Han kommer og går døgnet rundt.
Hej!
Hvis han sover, så væk ham ikke. Han er en skidt fyr.
Er han ikke, lady Jane?
Hallo?
Goddag, min ven.
Min ven?
Vil du spørge mig om noget?
Om mig selv?
Ja.
Var der noget, jeg burde vide. Ville jeg ikke behøve at spørge.
Jeg har ingen spørgsmål.
Ingenting som helst.
Krook!
Hent en læge!
Jeg tror, Deres logerende er død.
Jenny Hallquist www.broadcasttext.com